Jeg er dronning for alt i denne bydelen.
Jeg er byens, tårnenes og de små sprellende tingenes dronning.
Alle sier: ''Hun er en så flott dronning.''
''Aldri pinlig, helt normal, går på skole.
''Det er ingen bekymringer. Bortsett fra ...''
Men jeg er ondskapens dronning.
Du kan ikke unnslippe min listige bruk av svarte magiske penner.
Pingo, har du sett Helena?
Nei? Kom, ta over.
Beklager. Et øyeblikk.
To voksne og to barn, takk.
Mr. Valentine, jeg visste du ville komme og redde byen.
Jeg er en veldig viktig mann.
Snart er du en veldig død mann.
Jeg synes han er veldig modig.
Akkurat.
Du vil vel forvandle oss til edderkopper -
- eller stoler med tre bein eller noe.
Dere tror kanskje jeg er en hjerteløs svart sokk, -
- men under den svarte ulla er det en naken, rosa fot.
- Har du sett Helena? - Jeg trodde hun var sammen deg.
Men hvem selger billetter nå da?
Pingo.
- Helena. - Jeg tegner.
Du har ikke kledd på deg ennå.
Du er ikke et barn lenger. Jeg burde ikke ...
Jeg vil ikke dra. Jeg føler meg teit, ser teit ut.
Nei. Vi kan ikke ha denne samtalen igjen.
Du ser ikke teit ut. lngen ser teite ut. Det er bare ...
Ja. Et øyeblikk.
- Helena. - Det tar aldri slutt.
''Helena, sjongler, Helena, selg popkorn, Helena, smil til kundene.''
Faren din driver sirkuset ved hjelp av sjarm og peanøtter.
- Det er hans drøm. - Akkurat. Det er hans greie.
- Hvorfor må jeg lide for det? - Det gjør du ikke.
Alle ungene der inne vil gjerne bli med et sirkus.
Topp. De kan få mitt liv. Jeg vil stikke av og leve et normalt liv.
Vær så snill. Vær fornuftig. Åpne døra, da.
- Helena! - Ok! Jeg kler på meg.
- lkke rop sånn. - Det gjør jeg ikke.
- Du blir min død. - Det skulle jeg ønske.
Egoistisk.
Så egoistisk, Helena.
Visste du bare hva det krever å holde dette sirkuset i gang.
Dere forteller det jo ustanselig.
Et normalt liv.
Du kan nok ikke takle et normalt liv.
Du kunne ikke takle det normale livet. Teite merr.
SlRKUS
Helena Campbell, hva har du sagt til mora di?
- lngenting. - Senere.
Ok, alle sammen. Store smil og ...
Mine damer og herrer, gutter og jenter.
En stor applaus for den skjønne Joanne!
Det er vårt stikkord.
Mine damer og herrer, ta vel imot dronningen av akrobatikk i tau.
Den veldig vakre Joanne.
Og nå, mine damer og herrer, gutter og jenter.
Fra mørkeste Peru.
Raymondo og Fortuna!
Jeg elsker deg!
Ja?
Jeg skjønner.
Jeg burde ikke ha sluppet henne inn under huden på meg.
Men hun er så innmari god til det.
Det er lett for deg å si.
Hei, bambino, vil du sjonglere med bananene?
Aldri i livet. Vet du hva man får hvis man gjør det?
Nei. Hva får man hvis man sjonglerer med bananene?
- Gorillaer! - Gorillaer?
Sa du gorillaer?
Jeg er sikker på at du sa gorillaer.
Der trakk du den litt for langt. Jeg ble redd.
Det er ikke Mrs. Campbell, Mr. Campbell, det er meg.
Hun er der borte.
Mamma!
Noe fullkomment fransk.
Jeg har aldri vært i Frankrike.
10 DAGER SENERE
Avdøde onkel Bozzy pleide å si: ''Hva har de som ikke vi har?''
''Kjære Nan, hva med noen fine dager i Frinton?''
Fem bokstaver, starter med ''P.''
- Puddel, Pedal ... - Paris, Mrs. Bagwell.
Paris?
Ok, Mr. Bagwell, din tur.
Jeg dro til Monaco en gang da tante Flo var syk -
- og onkel Vernon trengte noen å sage over.
Jeg sa at dere gjerne kunne bli, men jeg satte grensa ved dyr.
Jeg fôrer dem ikke.
Vil banden din komme hit hadde det vært kjekt, -
- men jeg skal ovenpå og drikke kaffe med Mrs. Greenberg.
Hun har jo en kafè. Jeg må stikke.
Var det pappa?
l telefonen? Ja, det var faren din.
Se på dette sammen med meg. Det er lærerikt.
Jeg bad om å få snakke med ham hvis han ringte.
Han kan nok ikke tilfredsstille dem mye lenger.
- Der ser du, det var lærerikt. - Tilfredsstille hvem?
Ta det med ro, faren din tar seg av det.
Og hils mora di.
- Jeg får vel gå. Ok? - Ja.
- Ha det bra, da. - Ha det, kjære.
BLl FRlSK SNART, MAMMA
- Ser det så ille ut? - Helena.
Er ikke faren din med deg? Jeg trenger underskriften hans.
Nei, han ville bli med, men han nådde det ikke. Det er bare meg.
Dr. Witherspoon la igjen en beskjed til ham.
Han er i banken. Han skal treffe sjefen nå i ettermiddag.
- Du må ikke slite henne ut. - Hva tror du jeg har tenkt?
Ta henne med ut og danse?
Hei, mamma.
Helena.
Hei, kjære.
lkke noen pappa i dag, da.
De ringer ham vel.
Her.
Hvordan har du det?
Jeg vil heller sjonglere med bananer.
Hvor er frukta di? Jeg tok med frukt til deg i går.
Hun har vel ikke tatt den?
- Har hun det? - Nei.
De har lagt den bort. Jeg får ikke spise noe i dag.
- Hvorfor ikke? - Det er bare sånn.
Hvordan har tante Nan det?
Hun kommer på lørdag.
- Du blir vel ikke plagsom? - Hun mistet tennene sine i går.
Jeg sa at var mamma her, ville hun finne dem. Hun finner alltid tingene.
Hun sa: ''Kan mora di finne dem, må hun være en mirakelmaker.''
De ligger nok rett for nesa på henne.
De var i kjøleskapet.
Du er ei god jente. Ei god jente, kjære.
Du vet ... Mamma, jeg mente ikke det jeg sa.
''Det var ei lita jente.
''Hun hadde en liten krøll midt på panna si.
''Når hun var god var hun veldig, veldig god.''
Helena.
Jeg sier bare at får vi litt tid på oss, -
- kan vi være tilbake på veien. Vi vil bli bedre enn noensinne.
Det har gått 10 dager. Vi har mistet 15 forestillinger.
- Hvorfor må alt gå i stå? - Hei, Eric.
- Hei. - Jeg kan ikke forlate Joanne.
- Får jeg komme igjennom? - Vi er her for hennes skyld.
Det er for sent på sesongen for resten av oss.
Hvis vi visste at sirkuset ville være på veien igjen om ei ukes tid, -
- kunne vi klare oss til da.
Jeg og søstera mi skal til Quebec. Vi synker fra den flyktende skuta.
- Kan vi snakke, pappa? - Stean!
- Jeg beklager. - Jeg kommer, kjære.
Bare hold fast i det.
- Er alt i orden? - Du skulle vært på sykehuset i dag.
- Fortalte du dem om banksjefen? - Ja, pappa.
De vil at du skal ringe dr. Witherspoon.
- Nå? - Ja.
Kanskje det blir en velsignelse for noen av oss.
- Du ønsket deg bort fra landeveien. - Ja, men ikke på denne måten.
Det er hans drøm.
Drømmer fører deg bare så langt. Deretter trenger en kontanter.
Mora di ...
De opererer henne i kveld.
Hei, bambino.
Dette er skikkelig bra.
- Hva heter det? - Det er bare en tegning. lkke annet.
Ok.
Mamma sier at dere burde ha dratt til Skottland.
Hun er ikke den eneste.
Hva synes du?
Jeg vet ikke, pappa.
Alle på sykehuset visste at mammas operasjon var i kveld, -
- og ingen fortalte meg det.
- De ville ikke uroe deg. - Burde jeg uroe meg?
Nei, det går nok bra.
Før sa du at hun skulle opereres, og så ville hun bli frisk og fin igjen.
- Det avhenger av hva de finner. - Hva mener du?
Nå uroer du deg. Derfor ...
Først da du sa at jeg ikke skulle uroe meg.
Du uroer deg nå. Det der gjør du bare når du er urolig.
Jeg ville treffe henne i morgen. Kan jeg det?
- Vi får se. - Jeg har ikke sagt unnskyld ennå.
lkke virkelig, ikke overbevisende.
Jeg burde ikke ha ropt til henne. Alt er min feil.
lkke si det. Det er ikke din feil. lkke vær dum.
Det er ikke noens feil.
Sånt skjer.
Det er livet.
Det er bare dumt.
Det er iskaldt.
Kom an. La oss gå ned igjen.
Kom an, eller så tar døden deg.
Du kan ha på deg pappas frakk. Det er fin-fint.
Du ser ut som en ekte artist. Kom an.
- Ei krone for tankene dine. - Jeg har ingen.
- God natt, Nan. - God natt, kjære.
Drøm søtt.
Pappa?
Jeg fjerner bare 10 %.
Jeg er sjefen.
Ok. Greit nok.
- Eric? - Ro, takk!
Vi må ha fullkommen ro mens vi øver.
Eric, er det deg?
Vennligst ikke distraher akkompagnatøren heller.
Noen av oss øver faktisk her.
- Eric, hva gjør du her? - Ta imot ballen, og så slutter vi.
Vi snur oss rundt og bukker.
Og vi sier: ''Kan vi få en modig frivillig?'' Bla, bla, bla.
- Hei, du kan være den frivillige. - Hva?
- Hva heter du? - Helena.
Hva er galt med ansiktet ditt?
- Ansiktet mitt? - Glem det.
- Og musikk, takk. - Jeg kan mange sanger.
Men de høres ganske like ut.
Ok, vi trenger bare litt skummel musikk. Sett i gang.
Jeg kjenner deg, eller en som ligner.
Kom an, det er den store finalen.
Nei, ikke rør ham.
Fort. La meg prøve.
Hva gjør du? Kom an!
Hva var den greia?
En av mange ting å unngå i livet.
Liksom å miste en kamerat, kompanjong og sjelevenn -
- mens man prøver å redde småjenter.
Hva faen har du på beina?
- Hva? - Er det en slags syk spøk?
Tråkke på små kaninaktige dyr.
- Det er bare ekkelt. - De er ikke ekte.
Det er leit med vennene dine.
Jeg trodde fiolinisten var Eric.
Han er en venn av meg.
Men det var det ikke.
Jeg vet ikke helt hvor jeg er.
Du er i noe man skal unngå i livet.
- Hva, et skrotloft? - Nei, i trøbbel.
Der!
lkke irriter den!
- Hva er det? - Bare en sfinks.
- Kast ei bok til den. - Hva?
- Den liker bøker. - Ok.
''Finneren er vinneren'' av Joe Grey.
''Framtidas Frukter'' av Douglas Prawnhead.
Hva som helst, den leser den ikke!
Akkurat. lngen katastrofe. Ok.
Tenk. Ok, ta et par skikkelig store bøker.
Ok.
- Kast den på gulvet. - Men jeg liker bøker.
Kom igjen nå da.
Nei, nytteløst.
Den må virkelig føle at den blir avvist.
Fryktelige, støtende, elendig konstruerte bok.
Akkurat.
Fæle, trege bok, med en klissete slutt som jeg aldri trodde på.
- Hvordan funker det? - Når de tror du ikke liker dem, -
- migrerer de tilbake til biblioteket og vi kommer oss ut av dette hølet.
Jeg tror ...
Ja, jeg tror vi har funnet henne.
- Hva het du, sa du? - Helena.
Det er litt kjedelig, hva?
Du burde vurdere å endre det.
Sats på noe verdig og stilig, -
- kombinert med litt romantikk.
- Noe liksom Valentine. - Hvorfor det? Hva heter du?
Valentine.
Vi skulle forlate byen for godt i dag, så snart vi hadde øvd.
- Jeg er så lei for det. - Musikere, vet du.
Jeg kan finne en annen felespiller. Det kryr av dem. Det er Bing.
En kan ikke erstatte en sjonglør. lngen her kan sjonglere.
- Jeg kan. - Selvfølgelig.
Hvor skal jeg finne en som kan sjonglere sånn?
- Jeg sa jo ... - Håpløst. Det er en katastrofe.
Stakkars gamling.
Han var unik. Han var min beste venn.
Jeg vil aldri noensinne glemme ham.
Vel, framover og oppover!
- Hadde du kjent ham lenge? - Hvem?
- Du kan sjonglere. - Jeg sa jo det.
Vel.
Du har ingen maske. Og du er veldig kjedelig.
Men du er klart bedre enn ingenting, nå som hva-heter-han-nå ...
- Har alle her en maske? - Selvsagt.
Hvordan vet man om man er glad eller trist uten en maske?
Eller sint? Eller klar til dessert?
Jeg har et ansikt.
Så la oss forlate byen.
Følg resten av pakkenellikene.
- Hvor skal de? - Jeg aner ikke.
- Unnskyld meg. - Ja?
Unnskyld, hvor skal dere?
Vi forlater byen og drar til fjells. Det er ikke trygt her lenger.
Skygger slukte huset mitt i går.
Vil ikke noen gjøre noe med det?
Siden dronningen sovnet kan en ikke gjøre stort.
De leter etter sjarmen for å redde trådene, men vi har gått tom.
Over berg og dal, Bernard.
Dette er merkelig.
Disse skyggene, hvor kommer de fra?
De mørke landene. Over grensa der borte.
Dette var en hyggelig by før.
Fullt av muligheter for en liten handel her og der.
Utrolig nok er jeg faktisk en veldig viktig mann.
- Jeg har et tårn. - Der er hun, sersjant.
Kunne vi få et lite ord med deg?
Forsiktig, konstabel. Hun er farlig.
- Se på det skiftende uttrykket. - Jeg er ikke farlig.
Farlig, ikke farlig. Samme sak.
- Er jeg arrestert? - Nei, frøken.
- Eller burde jeg si prinsesse? - Dette er latterlig.
Vi sørger bare for at du kommer sikkert til palasset.
Men jeg vil ikke til palasset.
- Og jeg er ikke prinsesse. - Unnskyld meg, betjent.
Denne unge damen er min forretningspartner, -
- medsjonglør og nære venn.
Jeg tror det har skjedd en feil. Vent!
Det er meg.
Jeg sover.
Dette er bare en drøm. Det er ikke virkelig.
Neste.
Akkurat ...
- Og det skal være tryllemiddelet? - Ja.
For meg ser det mer ut som en halv murstein.
lkke egentlig.
- Vel, litt. - Det er en halv murstein, hva?
Bra forsøk. Takk for at du kom. Neste!
Tryllemiddelet.
- Nei, det er faktisk en kylling. - Tryllemiddelet!
Dette må være smertefullt for deg, men det er jo en kylling.
Jeg prøver å si det til ham, men han hører ikke etter.
Unnskyld, statsminister. Vi fanget prinsessen.
Du godeste. Det er strålende.
Se på det ansiktet. Det gjør en sprø.
Vel, unge dame.
Jeg foreslår at du gir tilbake det du har stjålet, -
- ellers må vi sende deg til skyggene.
Jeg har ikke stjålet noe. Jeg kom akkurat nå.
Dette er bare en dum drøm!
Det hjelper ikke å lyve.
Hva har du gjort med tryllemiddelet?
Ja, du ligner henne.
Men du er ikke henne, hva?
Hun sa hun var en prinsesse.
- Er du en prinsesse? - Jeg er ikke noen som helst.
Jeg er bare meg. Jeg er Helena Campbell.
Så forklar deg. Hva gjør du her? Hvorfor har du kommet til byen vår?
- Skal vi låse henne inne? - Tvinge fram en tilståelse?
Nekte henne iskrem?
For guds skyld, se på henne. Hør på henne. Hun er ikke henne.
Jeg mener, hun er ikke henne.
- Jeg lurer nå. - Hvem skulle jeg være?
Bli med meg.
Ta over, Spiny. Du har ansvaret.
- Er hun død? - Nei, hun sover.
Dette var yndlingsrommet hennes. Hun kunne se sola herfra.
Vi hadde en fantastisk sol, som skinte overalt.
En gang hadde vi dager og netter, -
- med soler og måner og alle de der blinkende tingene.
Byen var fylt med glede.
Vi underholdt hverandre med våre forbausende ferdigheter.
''Unnskyld, er du i underholdningsbransjen?''
''Nei.'' ''Forlat da vennligst scenen.''
Den tida er borte.
Men hva skjedde?
Balansen ble brutt.
Dette er Lysets by. Rett over grensa ligger Skyggelandet.
Vi hadde vår dronning, liksom de hadde deres.
Så en dag kom ei jente som deg til byen vår fra mørket.
Hun fortalte at hun var en prinsesse.
Dronningen vår tok imot henne, og vi holdt en fest.
Neste dag hadde prinsessa forsvunnet, -
- og uten tryllemiddelet kunne vi ikke vekke dronningen.
Farlige skygger, fugler og fryktelige ting kom ut av mørket.
Du snakker om et tryllemiddel. Hva slags tryllemiddel?
Det er en passasje.
Vektskålen hele verden balanserer på.
- Hvordan ser den ut? - Jeg vet ikke.
- Ja ha. Hvor stor er den? - Jeg vet ikke.
Hvor kunne den være?
- Jeg vet ikke. - Hva vet du?
Jeg tror jeg ville kjenne det hvis jeg så det. Kanskje.
Hva om jeg har sett det og ikke kjente det? Hva om det var kyllingen?
Nei, jeg tror ikke det var kyllingen.
- Helena? - Mamma?
Jeg skulle ønske jeg kunne gjøre noe for å hjelpe.
Dette er drømmen min.
Jeg skal finne den for deg. Jeg skal vekke henne.
Det er snilt av deg. Men det er for sent.
Snart vil byen falle helt inn i skyggen.
Palasset og dronningen vil forsvinne.
Bare la meg prøve.
Det er som å lete etter ei nål ...
Nei, noe enda mindre, i en høystakk, -
- når man ikke engang vet om man er på den rette åkeren.
Det er fullt og helt udiskutabelt fullkomment håpløst.
Se!
Hva betyr det?
Det betyr at det kanskje ikke er fullkomment håpløst.
Nevnte han en belønning?
Vi vekker dronningen og redder verden.
Nei, belønning: Penger, juveler.
En kan ikke begi seg på leting uten manageren sin.
- Du er ikke min manager. - Vi ordner kontrakten senere.
- Hvor er det nå vi skal? - Prøve å finne tryllemiddelet.
- Hvor søker man informasjon? - På biblioteket, selvfølgelig.
Det er fullt av bøker og ... Hovedsaklig bøker.
Unnskyld meg.
STlLLE
Unnskyld, vi leter etter ei virkelig nyttig bok.
lnformasjon, uinnbundet.
Øverste etasje, dere trenger et nett.
Den prinsessa de snakket om. Møtte du henne noensinne?
Dere ligner alle hverandre. Uten ekte ansikt kan du være hvem som helst.
Vent nå! Jeg har et ekte ansikt. Kan du gjøre sånn?
Det er heslig.
Jeg ante ikke at bøker har så forskjellig personlighet.
DEN KOMPLETTE FORTELLlNGEN OM ALT
l begynnelsen befant hun seg på et nytt og tomt sted.
Og alt var hvitt.
Og hjørnene var litt frynsete og teppet var litt skittent.
Men det var et bra sted.
Og hun satt i midten og så et rent hvitt lag med tomrom.
Hun holdt tryllemiddelet mot ansiktet.
Og gjenspeilet i tryllemiddelet var en by med svunne horisonter -
- og store, ruvende historier.
Og liksom det hadde blitt gjenspeilet i tryllemiddelet, -
- dukket det opp i tomrommet.
Og da det ikke var mer plass -
- snudde hun den og fortsatte på den andre sida.
Så tomrommet ble fylt fra hjørne til hjørne på begge sider.
En by av foran og bak.
En by av lys og skygge.
Så hvilte hun seg på senga si og drømte om sin skapelse, -
- og om vesenene som bebodde den.
Og i dagene som fulgte -
- var det andre tomrom og andre lys og andre skygger.
Hun plasserte tryllemiddelet under dronningtegnet, -
- for å vise byen at hun visste at den aldri ble ferdig, -
- fordi byen var hennes liv og hennes drøm, -
- og den ville leve evig.
Takk, antar jeg. Jeg vet ikke om jeg forstod alt.
Hvem gjør vel det? lkke jeg iallfall.
Hei. Jeg tror du har fått en venn.
''Ei skikkelig nyttig bok. ''
HUSK HVA MORA Dl SA
''Husk hva mora di sa.''
HVORFOR lKKE SE UT AV VlNDUET?
''Hvorfor ikke se ut av vinduet?''
Skikkelig nyttig? Bare skrap. Lyder ubrukelig for meg.
''Plasserte det under dronningtegnet.''
Det er noe vås. Det betyr ingenting.
Dronningtegnet.
Dronningtegnet er sola. Den var over hele soverommet hennes.
Se! Vi må dra til enden av gata der.
Du er virkelig ei nyttig bok, hva?
Du får heller ta med deg boka.
Lar du den ligge, vil resten bare bli nedtrykte.
Plutselig begynner de å skifte ham. Sider overalt.
- Så snilt. Takk. - Klart det. Gi deg.
Vi finner denne tingen fort, redder verden, -
- de gir oss skatten, og vi kan forlate byen i morgen.
Hold deg til meg, småen, så får du ditt helt eget tårn.
Nesten like fint som mitt. Og det er bare forretten.
Glem sjongleringen. Vi skal gjøre det rike folk gjør.
Vi vil bade i ... fisk.
Spise vår vekt i sjokoladeknapper. Lære å spille harmonika.
Jeg trenger helt klart ingen manager.
Jeg trenger kanskje ikke deg heller.
Ville jeg kle ei krone, tror du?
Jeg har alltid hatt mer sans for hatter.
Jeg visste at det var noe kjent med disse husene.
De ligner ting jeg har tegnet.
Hva er det nå vi leter etter? Hvordan vet vi når vi har funnet det?
Jeg lurer på ...
Det var pussig.
Jeg burde være der inne hvis jeg sover, hva?
- Sover du? - Ja.
Jeg tror vi har fått det ganske klart.
Alt er bare en drøm. Men se på det.
- Jeg ser intet. Det er kun et vindu. - Det er soverommet mitt!
- Nei. Det er noens skrotloft. - Ser du ikke soverommet mitt der?
Se. Senga mi, klesskapet mitt, månemaska mi.
Min lille kosesjøanemone.
Om det nå er en drøm eller ei, så er vi iallfall på rett vei.
kjemper kretser rundt
Vel, her stopper jeg.
- Hva? ''Kjemper kretser rundt.'' - Lyder litt ullent, hva? Lykke til.
Jeg er her når du kommer tilbake. Hvis du kommer tilbake.
Akkurat.
Se på det.
- Stopp! Du skal ikke gå forbi. - Å jo da.
- Gåte. - Gåte?
Løs gåta, så får du gå forbi. Ellers sluker jeg deg med marg og bein.
''Hva går på fire bein om morgenen, to om ettermiddagen og tre om kvelden?''
William. Han er en artisthund.
Nei. Svaret er ''mennesket!''
Nei. Du skal se det er William.
Jeg så ham på 4 bein om morgenen, to i ettermiddagsforestillingen -
- og han haltet på tre om kvelden etter en skade.
Han kan stå på rullebrett også.
Min tur. Ok.
''Hva er grønt, henger på veggen og plystrer?''
- Gir du opp? - Nei. La meg tenke på det.
Ok. Tenk deg godt og grundig om, så kommer jeg tilbake snart.
Å nei.
- Du skal ikke gå forbi. - Akkurat. Gåte.
Har du det, vil du dele det. Deler du det, har du det ikke.
Jeg har ikke hele dagen! Gir du opp?
- Greit, hva er det? - En hemmelighet.
- Hva er den da? - Det er en hemmelighet!
- Bare si det da. - Har du sett maken til idiot?
Hvor?
Det må være her.
Vent! Endringer i planen!
Ja, du kom jo ikke. Jeg tror disse folkene kan hjelpe oss.
Muligens, men det blir ikke en kjapp god dag og takk for sist med dem.
De er ikke kortfattet som jeg. Nei.
Man må starte forsiktig, diskutere litt om livet.
Spøke litt om nedbryting av sandkorn.
Åpne dem litt, så når man inn.
Alt er klappet og klart, og man er i gang med å grave seg fram.
Og jeg snakker med meg selv igjen.
Hallo, vi leter etter et tryllemiddel -
- for å vekke den hvite dronningen. Kan dere hjelpe oss?
Mange ...
Mange, ja.
... har spurt ...
... hvor.
Mange har spurt hvor tryllemiddelet er, ja?
- Det ... - Tryllemiddelet er?
- Tryllemiddelet ... - Er?
Er.
- Vi må komme oss vekk. - lkke nå. Vi har fatt i noe.
Men vi ...
Vet?
Dessverre.
lkke dessverre, gledelig. Jeg vet hvor det er, og forteller det kjapt.
- Høytidelig ... - lngen adjektiv, takk.
... vokter vi ...
- Tryllemiddelet? - Esken.
Se, der oppe, en liten sølveske.
Skygger kommer.
Det var det jeg prøvde å si!
Tar ikke setningen slutt snart, dør vi.
Er tryllemiddelet i esken?
- For ... - Nei, ikke ''for,'' bare ja eller nei.
... dronningen.
''Vokter esken for dronningen.'' Vi er her for dronningen.
Hun vil sove evig, hvis ikke vi finner tryllemiddelet.
- Vi vet ikke hva det er engang. - Tida er ute. Vi må løpe.
- Det er en høflig prat eller døden. - Dere må tro oss!
De hører ikke etter. Jeg vet ikke om de har ører engang.
Tryllemiddelet er ...
... speilmasken.
Nå! Kast den nå.
Jeg kan ikke nå den.
- Kom ... - Med esken?
... høyere.
Stakkars ting.
- La oss se tryllemiddelet. - Jeg tror ikke det er den der.
Han sa at tryllemiddelet var en speilmaske.
En nøkkel.
- Det er en begynnelse. - Absolutt. Ja.
Vi må bare prøve nøkkelen i hver eneste lås vi går forbi.
Når vi finner den rette, vet vi at det har gått 10 000 år.
Kom an. Tenk positivt. Tenk på skatten og alt sånt.
Du får ikke komme forbi.
Med mindre du sier løsningen på gåta du ga meg før.
Hva er grønt, henger på en vegg og plystrer?
- Å ja. Så du gir altså opp? - På en måte. lkke egentlig.
Jeg vet det sikkert når du sier hva det er.
- Det er en sild. - En sild er ikke grønn.
- En kan male den grønn. - En sild henger ikke på en vegg.
- Man kan spikre den fast. - Men en sild plystrer ikke!
Det var bare så det ikke ble altfor åpenbart.
Svaret på min er fortsatt ''en hemmelighet.''
Vi har en nøkkel, men ikke noe sted å putte den.
''Kom høyere.'' Hva mente hun med det? Tenk!
Det er bare en sinnsforvirret kjempes endeløse fabling.
Veldig stor. lkke særlig smart.
Speilmaske. Hva er en speilmaske?
Vel. Det er en ...
Du vet, det er ...
- Jeg har det! - Si det da.
Ja. Vi bør spørre en ekspert.
Ja. Hvem da?
Den som eier stedet der.
MASKEBUTlKK
Kan jeg hjelpe dere, kjære?
Jeg så skiltet på døra.
Vi leter etter en maske. Kan du hjelpe oss?
Kom inn, begge to. Jeg skulle til å lage te.
Liker dere kaker?
For dere unge handler vel alt om te og muffins og spenning, tenker jeg.
KONTOR
Bare sett dere, så henter jeg teen.
Sitter Ginger på stolen igjen?
- Bare dytt vekk den gærningen. - Det går bra. Jeg står.
Nei, han er grei. Han biter ikke.
- Bare et stort gammelt fjols. - Hvor mange har du?
Jeg har dem egentlig ikke, kjære.
Men det må være omlag 30 nå. La oss se ...
Snowdrop, Stripes, Fluffy og Ginger, og så Spot, Whiskers ...
Jeg tror ikke det, kjære.
Hva gjør vi før vi spiser? Vi vasker hendene, unge dame.
Hygiene.
Av sted. Det er der nede.
Speilmasken.
Han pleide jo å snakke om den.
Mannen min, avdøde Mr. Bagwell.
Fluffy, ikke gjør det!
Mr. Bagwell pleide å si at -
- speilmasken samlet ens higen, ens ønsker.
Den ga en det man trengte.
Jeg husker jeg sa: ''Hvordan kan en maske vite hva en trenger?''
Og han sa: ''Cynthia, husk at jeg ikke aner hva jeg snakker om.''
Unnskyld. Har du flere av disse fantastiske kakene?
- Jeg skal gå og se, kjære. - Takk.
- Hvorfor måtte du avbryte henne? - Fordi hun er spenna gæren.
lKKE VlS DEM AT DU ER REDD
- Hva står det? - lkke vis dem at du er redd.
lkke vis hvem?
Du skal vel ikke gå alt, kjære?
Jeg kunne ordne gjesterommet.
- Og din narr kan ta kvisten. - Jeg er ikke noen narr.
Jeg er en veldig viktig mann. Jeg har et tårn.
- Så fint, kjære. - Vi har det travelt. Ellers takk.
Her er noen kaker til turen. En vet aldri når en får bruk for dem.
Og kjære, ikke vis dem at du er redd.
Helt klin kokos.
ETTERLYST - BELØNNlNG UTLOVES
- Hvorfor sier du at du har et tårn? - Fordi jeg har det.
Hvor er det?
- Vel ... - Bor du i det?
- Hvor stort er det? - Digert, enormt.
Hundrevis av rom. Trapper. Dørhåndtak. Et grovkjøkken.
Muligens mer enn ett grovkjøkken.
Akkurat, og ...
Jeg får ikke se det, fordi ...
Vi snakker ikke sammen.
Hva?
Vi snakker ikke sammen.
Tårnet og jeg hadde en mindre uoverensstemmelse, og det dro alene.
Jeg sa noe dumt, og det bare fløy av gårde uten meg.
Hvorfor fant du det ikke og sa unnskyld?
Valentine unnskylder aldri.
Dumme bygning.
Bygninger stikker aldri av fra en der jeg kommer fra.
Sulten.
- Er det en slags gåte? - Sulten.
Fortsatt sulten.
Jeg har en plan. Overlat dette til meg.
Hei, pus. Jeg har gått tom for gåter, men hva med en ''bank-bank''-vits?
Jeg kan den beste i verden.
- Den beste? - Absolutt. Du starter.
- Bank-bank. - Hvem er det?
Fortsett å gå.
Hva gjør vi nå?
Så langt gikk planen min.
Hva står det?
''Mine sider smaker deilig, men de er klistrete og seige.''
For ei rystende bok.
Det er det mest ubrukelige den har fortalt oss så langt.
Nei. Det er en modig ting å si.
Dette tullet har pågått lenge nok.
Hun må bli voksen og komme hjem.
Hva venter du på, da? Gå og hent henne!
Hvis jeg forteller noe snålt, vil du tro jeg er sprø da?
Ja. Det regner jeg med.
For når jeg ser ut av vinduer, ikke alle, ser jeg en som ikke er meg.
Så pussig. Jeg gjør det samme. Jeg. Vindu. Se ut gjennom det.
lkke meg. De jeg ser meg selv i, kalles ...
... speil.
Men hun ser ut som meg. Men hun er ikke meg.
Hun krangler med faren min.
- Kom høyere. - Hva?
Kjempestatuen sa: ''Kom høyere.'' Ser du noe høyere enn stedet der?
Det er langt opp.
Se.
Det er altså ikke noe her.
Dette stedet venter på å rase sammen. Det kan ikke være trygt.
Reddhare. Det er fullkomment ...
Reddhare? Jeg ser meg som forsiktig, varsom.
Og, i motsetning til visse andre, fortsatt her oppe.
God dag.
Jeg kommer ikke ned etter deg. Det er utrygt.
Nei, jeg er ikke skadd.
God dag.
Hei! Jeg heter Helena.
- Malcolm. - Bob.
Bob.
Hei, Bob. Alle Bob-ene.
Malcolm.
Bob-ene.
Jeg leter etter noe. Tryllemiddelet.
Det ligner en maske.
Ansikt? Ja. Et ansikt.
Holder dere fest der nede eller noe?
Valentine, kom ned. Jeg har blitt venner med noen.
Fint.
Er alt ok?
Altså, jeg leter etter en speilmaske.
Se.
Og jeg har allerede nøkkelen.
- Maske? - Ja.
Er den her?
Beklagelig.
Hjelp!
Jeg kan gå. Jeg skal slett ikke være her.
Kom høyere!
Så du det?
Jeg vil dit, mot grensa.
Takk, Bob-er, Malcolm.
Fint.
Hva gjør vi her, da?
Vi skal hente speilmasken. Jeg vet hvor den er.
Den er på grensa mellom nattlandet og daglandet.
Jeg visste jeg kunne hjelpe. Jeg hater å være hjelpeløs.
Valentine, se.
Vi kaller dem vinduer. De er ikke uvanlige.
Stopp! Han er fæl.
- Du er fæl! - Ta det rolig.
Det er ingenting der.
BELØNNlNG: MASSE JUVELER ØNSKES: DET MØRKE PALASSET
Hva skal vi se, da? Er det liksom vindusgreia?
Jeg vet det er her. Det var så tydelig da jeg så det.
Vi forveksler ofte våre ønsker med virkeligheten.
Her på grensa ligger drømmeland.
Alt er ønsker, håp og minner.
Alt er så velkjent. Jeg kjenner til alt dette.
Helena?
Mamma?
Ærlig talt.
- Mamma? - Hva har du mistet nå?
Jeg leter etter en speilmaske.
Jeg vet ikke hva den er, hvor stor den er, hvorfor den er vekk, intet.
- Hvor så du den sist? - Jeg har visst aldri sett den.
- Hvem hadde den sist? - Du, antar jeg.
Nei, hun.
Eller kanskje prinsessa de pratet om.
Jeg vet ikke.
Jeg var sikker på at den var her.
- Du gir opp så lett. - Jeg finner den aldri.
lkke utsett til i morgen det du kan utsette til i overmorgen.
Jeg vil hjem nå.
Jeg vil at du skal bli bra, mamma.
- Jeg er redd, mamma. - Jeg er også redd, kjære.
Derfor har jeg denne drømmen.
Tror du de har begynt å operere nå?
Kanskje alle får sånne drømmer når noen roter rundt i hodet på en.
Det er ikke din drøm. Det er min.
Sånt sier folk i drømmer.
Hallo.
Drømte jeg fram en kjæreste til deg?
Nei! Han er ikke ... Han er bare ...
Unnskyld at jeg nevnte det.
Du leter etter noe som er her. Du finner det ikke, så let igjen.
Det er nok liksom tantes tenner. Den er nok rett for nesa på deg.
Mamma.
Jeg er sikker på at den er her.
Jeg leter bare ikke godt nok.
Det er ikke hennes drøm. Det er min.
Og hvis det var meg, ville jeg ha satt opp en liten bygning i midten.
En liten bygning, i helt rett størrelse. Det er åpenbart.
Og ei lita bro skulle gå over dit.
Liksom den der. Hvorfor så jeg den ikke før?
Du er altså ikke kjæresten min, selv om dette er mammas drøm.
Vel, en av dem må passe.
Armen min!
- Du er skadd. Bli her, i ro. - Hva med deg?
Jeg er en panter. Jeg kan gli ubemerket rundt i mørket -
- som en mørk og uunnselig ting.
Valentine.
Vi har ikke alltid kommet overens.
Men jeg er så takknemlig for hjelpa. Jeg hadde ikke klart det uten deg.
Jeg gjør mitt beste.
Kom snart tilbake.
Pappa?
Pappa. Det er ikke meg.
Pappa, jeg er her. Pappa!
Hjelp! Hjelp meg!
Hva slags tidspunkt er dette? Jeg har vært så bekymret for deg.
Jeg vil bare høre litt:
''Unnskyld at du måtte gjennomgå alt dette.'' Er det for mye å be om?
Jeg? Alt sammen er din skyld.
lkke vær tåpelig.
- Hvem tror du ødelegger verden? - Du.
Jeg har sett de svarte skyggene.
Hva ville enhver bekymret mor gjøre?
Jeg prøvde bare å bringe oss sammen igjen.
Derfor hang du opp etterlysningene?
Folk gjør det med kjæledyr.
Og ei datter er mye viktigere enn et kjæledyr.
Jeg er ikke dattera di.
Du duger.
Vi kan fikse håret ditt.
De klærne må vi få av.
Jeg får tjenerne til å brenne dem.
Jeg vet ikke hva du prøver på, men visse folk vet hvor jeg er.
- Valentine vil redde meg. - Valentine?
Jeg hadde nesten glemt ham.
Valentine?
Vi var her allerede, og hun hadde hengt opp plakatene.
Belønningen er betalt. lkke noe personlig.
- Det er tilbud og etterspørsel. - Ditt ynkelige kryp.
Ordene preller alltid av på meg.
Din ubrukelige reddhare av en kakerapper.
Jeg rappet ikke kaka!
Beklager, Mr. Valentine, men jeg må sende deg av sted.
Jeg må tilbringe litt skikkelig kvalitetstid med min vesle datter.
- Akkurat. - Takk for at du stakk innom.
Jeg mener noen sa noe om juveler.
- Så mange jeg kan bære? - Hvis du må.
Akkurat. lkke noe nag, ikke sant?
Gå nå.
Jeg er på vei ut. Jeg skal hente ... lkke mer å si.
- Kast ham ut. - Akkurat.
Prinsessa skal på kammeret sitt.
- Vær snill og la meg gå. - Kjære. Vet du hva du trenger?
Jeg må finne tryllemiddelet. Jeg må vekke den hvite dronninga. Jeg må ...
Du trenger en pen kjole.
- Og et stort smil. - Et smil?
Med et smil i ansiktet vil alt se lysere ut, fordi fra nå av er vi ...
Hva?
- Jeg vet ikke. - Fortell det!
lkke hjemme hos herr Surpomp, Deres Majestet.
Akkurat.
Her er speilmasken.
''Kjæreste mamma.
''Som du kanskje har forstått, har jeg funnet speilmasken.
''Jeg vil bruke den til å dra vekk. Det finnes andre steder.
''Jeg vil finne en med ei annen jente som meg i den.
''Et liv jeg kan ta. ''
Dumt.
''Hvis jeg bruker speilmasken, kan det selvsagt skape litt røre.
''Men man kan ikke flykte hjemmefra uten å ødelegge noens liv. ''
EN VlRKELlG NYTTlG BOK
Spis litt mer is, prinsesse.
Nei takk, kjæreste mamma. Jeg tror jeg har fått nok.
Vel, manerene dine har blitt bedre.
- Hva er det? - Jeg aner ikke.
Fortsett. Vær øynene mine.
- Finn ut hva som skjer. - Du vet hva som skjer.
Hun vil ødelegge alt, di virkelige datter.
Da hun dro, satte hun hele verden ut av balanse. Nå kollapser den.
Du skal ikke snakke sånn til meg!
Kjære mamma, unnskyld, mamma.
Kan jeg få litt mer is nå?
''Ups'' og ''jeg lover at det ikke skjer igjen'' gjør vel ikke susen?
Helena, hvis jeg sa at ...
Sa jeg noe unnskyldende, ville det gjenspeile følelsene mine korrekt.
Og du hadde rett, og jeg hadde ikke så rett som deg.
Om alt sammen.
Vinduene. Verdens ende.
Og du hater meg nok. Jeg ville også hate meg selv.
Hør ...
Uansett hva hun har gjort med deg, vet jeg at du fortsatt er der inne.
Ja, ja! Framover og oppover.
Klossete.
Var jeg den prinsessa og ville skjule noe, gjorde jeg det i soverommet.
Vi har sett overalt. Den er ikke her.
Vel, det ville jeg gjøre.
Hva sier du?
Noe har ødelagt fortvilelsens avgrunn.
Dommedagens sump er ikke her lenger.
Det var en flott sump. Sånne finner man ikke lenger.
Jeg er redd noen faktisk gjør dette.
- Hvem? - Noen som hater meg.
lngen hater deg, Majestet. Vi elsker deg.
Spyttslikker.
Men han har et poeng.
Jeg må innkalle et råd.
Alt faller fra hverandre.
Alt er hennes feil, den jenta.
La meg se beskjeden hennes igjen.
Hun sier hun har funnet speilmasken.
- Det var nok sånn hun kom ut herfra. - Vi har lett overalt.
Vi har lett alle steder. Vi kunne lete inntil verdens ende.
Beskjed fra Hennes Majestet.
Statsanliggende, betyr at hun er opptatt og at du må spise på rommet.
Mamma er for snill.
Akkurat.
Vel, god appetitt.
Takk Hennes Majestet fra meg.
Mat!
Vi har gått glipp av så mange muligheter.
Vi har ikke den skikkelig nyttige boka engang.
Det er bare en side igjen.
Hva om det er feil side?
''Husk hva mora di lærte deg.''
Min sa alltid: ''Verden er rå, gutten min. Spis eller bli spist.''
''Spis grønnsaker. lkke gjør det, da. lkke gjør meg flau foran naboene.''
''Det er best for alle om du drar hjemmefra og aldri kommer tilbake.''
Hun var ikke den ekte mora mi.
Hun kjøpte meg av en mann.
Jeg savner mora mi.
Hun hadde alltid et godt råd.
Når jeg mistet noe, sa hun: ''lkke gi opp.''
''Som regel er det rett foran nesa på deg.''
Tenker du det samme som jeg?
Absolutt! Hvis vi setter små hjul under skoene, kan vi rulle rundt.
Nei. Hvor er det beste stedet å gjemme et speil?
Vi må finne et vindu.
- Før eller etter middag? - Å, Valentine!
Fortere.
- Fortsett, fort. - Prinsesse!
lkke nå igjen.
Fortsett. Fortere. Fortsett. Ja. Fortere!
Spring. Fortsett. Fortere. lkke la noe forstyrre deg.
Mat!
Men vi må fortsette. Vi har ikke nok tid!
Du har helt rett.
Greit.
Er han veldig hellig, kjære?
Hellig? Nei.
Jeg tror ikke det.
Hellige folk spiser framtidas frukt og kommer tilbake med visdomsord.
lblant skriver de hele bøker. Det er fantastisk.
Det tar en frukt 300 år å vokse.
lkke dårlig. Skikkelig lekkert.
- Hvorfor kalles det framtidsfrukt? - En havner der når en spiser den.
Valentine, gi meg speilmasken.
For himmelens skyld.
Det er bare en vei ut, og jeg tar den. Farvel.
Kom med øl.
Det er ikke framtida mi.
Nei! Jeg vil ikke bli servitør!
Et gjengjeldelsesangrep mot den hvite byen er den eneste løsning.
Du snakker gjennom hatten!
Jeg tror faktisk denne verdens ende-greie er veldig overdrevet.
- Vi overreagerer på en liten ... - Liten?
Prøv å bo i en sump som ikke finnes lenger.
Så kan du si at den er liten.
Men verdens totale ødeleggelse, motsatt et scenario som ikke ...
- Hva? - Det er prinsessa.
Hva er det med prinsessa?
Husker du hva du sa første gang hun stakk av?
Første gang?
Man må kunne bruke denne speilmasken til å få oss vekk herfra.
Jeg må finne et vindu. Kan jeg se henne, kan jeg få fatt i henne.
Det er ingen vinduer i skogen.
- Jeg må se hva hun gjør. - Det vet vi. Hun ødelegger verden.
Ja, og spiser chips, flørter med gutter, røyker og alt mulig.
Hvorfor går folk med sånne teite kjoler?
Jeg burde visst at du hadde noe med dette å gjøre.
Hør på meg. Dattera di vil ødelegge alt.
Jeg må finne et vindu og komme meg tilbake.
Vær så snill, la oss gå.
- Du er dattera mi. - Men du vet at det ikke er sant.
Jeg er en fornuftig kvinne. Bli med meg tilbake.
Så skal jeg henrette Valentine skånsomt.
- Og vi sier ikke mer om det. - Hun er ikke noe kjæledyr.
Hun er ikke engang et barn lenger. Du må la henne bli voksen.
Sånn som å velge sin egen mat, sine egne klær, treffe egne beslutninger?
- Elske henne, ikke eie henne? - Ja. Det var akkurat det jeg mente.
Helt utelukket.
Jeg trenger ikke dette. Jeg er en veldig viktig mann.
Kommer vi oss ikke unna, er du en veldig død mann.
Tingen du har som skaper lys, hvor er den?
Og masken. Gi meg speilmasken.
For guds skyld. Jeg vet hva jeg gjør.
Det skulle ha vært her nå. Det var alltid tegnet vårt.
Du sa at dere hadde en krangel.
Mer en meningsforskjell. Jeg var helt i min rett.
lblant må man bare si unnskyld.
Nei. Det sier jeg aldri.
Greit. Da sier jeg det!
Unnskyld!
Du har et ekte tårn.
Å, du vet, jeg er en veldig viktig mann.
Se.
Det er bare en vei ut. Vinduene jeg tegnet.
De er dører mellom vår og hennes verden. Hun ødelegger dem.
Gi meg speilmasken. For himmelens skyld!
Hva skjer?
Det er ikke flere vinduer igjen. Det er over. Hun vant.
Jeg drar ikke tilbake.
Nei. Jeg drar ikke tilbake!
- Dette er min verden. - Nei! Jeg liker meg her.
- Jeg vil bare ha et normalt liv. - Du taklet ikke det normale livet.
Helena.
- Pappa? - Hallo.
Det er borte.
Det er et morsomt sted å sovne, kjære.
Jeg sov ikke. Mamma! Er hun ...
Det er ikke noe nytt ennå. Vi får krysse fingrene.
Se på deg i nattdrakten.
Du må fryse. Kom her. Ta på deg denne.
Sånn, ja. Ok?
Den er i lomma mi.
Hallo.
Ja. Han er her. Du får ham her.
- Det er til deg. Fra sykehuset. - Hallo.
Ja.
Takk for beskjeden.
Ja. Jeg skal sørge for det.
Vær så snill.
Hva sa de? Pappa?
Hun har det bra, hun klarer seg.
De fikk tatt alt.
La oss gå inn og gjøre oss klar.
Vi klarer oss.
OG DE VAR...
VERDENS BESTE
Jeg har alltid hatt lyst til å drive med sirkus.
Ok. Du må være over 18, bestå prøven og være gæren.
Takk.
- Unnskyld. - Det er greit.
- Jeg snakket med kvinnen i vinduet. - Mora mi.
Jeg snakket med den skjønne damen i vinduet.
Jeg har alltid hatt lyst til å jobbe i sirkuset.
Bra. Du ville blitt en elendig servitør.
Ja.
Hva?